Pune-o în spate.
- Ce... ce am...? - Urmează instrucțiunile.
Bine, lasă-mă pe mine să ies primul.
Tipii săpau fundația vechii clădiri Calvin.
Au făcut descoperirea azi dimineață.
Doi saci cu oase.
- În ciment? - Nu, dedesubt.
Deci au fost aruncate aici când au înălțat clădirea?
Da, făptașul s-a gândit că erau îngropați pe vecie
și acum primăria vrea o parcare.
Rămășițele sunt în principal schelete,
dar au fost îngropate în plastic, așa că... a rezistat mult din îmbrăcăminte.
Un bărbat... o femeie.
De unde știi asta?
După osul pelvian. După mărimea pantofilor.
Când au revenit la modă nasturii de metal,
acum 5 ani?
Nu te uita la mine.
Au stat aici mai mult de cinci ani.
Clădirea asta are cel puțin 30 de ani.
Deci sunt din vremurile de început ale nasturilor metalici.
Anii '60.
Pantalonii ăștia erau urați la început.
Uitați-vă la asta.
Vara iubirii.
Unde s-a stricat totul?
Sezonul 1, episodul 16. Voluntarii.
Traducerea și adaptarea: Dorula/SubTeam
1969. Nici măcar nu erai născut pe atunci, așa-i?
Lumea a trebuit să mă aștepte până în '70.
Știi cât de multe cuvinte sunt pentru narcisist?
Scotty.
Ești bine?
Da. Ai uitat să completezi asta când ai plecat.
Ne vedem sus.
Bună... sunt Elisa.
- Lilly. - Bună.
E partenera mea.
Ești detectiv?
Da.
Ești atât de frumoasă.
Mulțumesc.
Ne vedem înăuntru.
Scuze.
- Te-am făcut de râs? - Nu.
Nu mi-ai spus niciodată că ai partenera o fată.
Da.
Ne... simțim bine astăzi?
Da.
Cred că-i o zi bună.
Liniștită.
Nu sunt probe pentru crimele astea două.
Trebuie să mergem la "Persoane Dispărute."
O femeie albă și un negru au dispărut împreună pe 3 iunie, 1969.
Persoanele dispărute nu se elimină singure.
Dacă ai peste 18 ani și ești întreg la minte, ai voie să dispari.
Și un stil de viață.
Multă lume a dispărut în anii '60.
Mulți dintre ei nici n-o știu.
Femeia era Julia Hoffman, 22 de ani,
declarată dispărută de către părinți, care acum sunt decedați.
Locuia într-o comunitate.
A dispărut împreună cu Gerard Gary, de 23 de ani.
Se pare că a dispărut și breakul Juliei.
Am făcut o căutare pe NCIC,
să vedem dacă mașina a apărut vreodată undeva, dar n-am avut noroc.
Cadavrele astea au fost aruncate în mod profesionist pe șantierul ăla.
Ceea ce înseamnă, crima organizată.
Cum se intersectează asta cu hipiștii?
La droguri?
Trebuiau să le cumpere de undeva.
Poate că treaba negru-albă, a deranjat pe cineva.
Ai vreun contact de familie pentru vreunul din ei?
Nu, dar avem numele unui prieten al Juliei.
Un alt membru al comunității.
Vrei să spui că tipul cu care a fost găsită nu era prietenul ei?
Dacă era, atunci ea mai avea unul și acasă.
Nu-i un motiv rău pentru prietenul Numărul 1,
să fie Numărul 2.
Să mergem să-l vedem pe tipul ăsta.
Adam Clark, unde ești acum?
Consilier.
Trebuie să alegi...
cum să-ți privești experiență.
Care-i alegerea ce te întărește?
Asumarea responsabilității.
Învingătorii își asumă responsabilități. Bine?
În regulă. Ne vedem mâine cu toții.
Mulțumesc.
Adam Clarke?
Da.
Detectivii Rush și Valens de la Omucideri.
Asta alungă oamenii.
Am venit în legătură cu Julia Hoffman.
Vă întâlneați cu ea în 1969?
Da.
Până când a dispărut.
Rămășițele i-au fost găsite.
Împreună cu rămășițele lui Gerard Gary.
Vă deranjează?
Sunt medicinale.
Am crezut că Julia a plecat în Canada cu tipul ăsta, Gerard.
Se pare că n-au ieșit din oraș.
E urât.
Ce fel de relație aveați?
Șase luni grele și fierbinți în comunitate.
Serios?
Nu. Eram mai serios în legătura cu sfârșitul războiului.
Deci faptul că era cu acest tip nu v-a supărat deloc?
Am avut o relație deschisă.
Erau anii '60.
Făcea parte din revoluție.
Schimbarea lumii, schimbarea noastră.
Dar natura umană nu se conformează mereu idealurilor revoluționare.
Păi, de asta fac această muncă.
Și anume să fiți consilier, înțeleg.
E ușor să râzi de asta.
Avem o vorbă:
"Să fii cinic, e premiul prostiei."
Aveți idee dacă Julia și Gerard vindeau droguri?
Nicio șansă.
Haide, Adam... era vara lui '69.
Ne drogam, cu siguranță, dar... să vindem?
Nu eram așa de organizați.
Ultima dată când ai văzut-o pe Julia, v-ați certat,
v-ați despărțit în termeni duri?
Nici pe departe.
E momentul.
Soldații noștrii se întorc acasă în saci de plastic!
Vietnamezii mor într-una!
Acum, vine o vreme când trebuie să intrați în istorie,
nu să stați pe margine.
Cardul meu de recrutare!
Să mă aresteze!
Spun "nu"!
Spun, la dracu, nu!
Nu... vreau... să merg!
Nu, la dracu, nu vrem să mergem!
Triumfătoare zile, nu?
Obișnuiam să spunem... intense.
Faptul că Julia și Gerard erau împreună,
asta nu a scos la iveală sentimente intense, ca gelozia?
Unele, dor.
Dar asta a fost înțelegerea noastră.
Cine era fata care-i cu Julia?
Prietena ei, Terri.
A stat o vreme la noi.
Vă amintiți numele de familie?
Maxwell.
O fata bogată din Cherry Hill care a venit și s-a jucat de-a hippie vreo doi ani.
Acum e o bogată vânzătoare de artă.
Julia și cu mine spălam vasele în comunitate.
Bărbații erau complet pentru egalitate până am rămas fără farfurii curate.
Deci l-ați cunoscut pe Adam Clarke?
Bineînțeles! Era regele comunității.
Susține că nu-i pasă că Julia era cu Gerard.
Vă vine să credeți asta?
Sigur că da.
Doar pentru că era atât de... preocupat de sine.
Cum așa?
Era vedeta mișcării antirăzboi.
Și trebuie să recunosc, ne inspira.
Dar era un măgar.
Se credea un magnet pentru puicuțe, stilul anilor '60.
Nici măcar magneților pentru puicuțe nu le place să fie înșelați.
Mai ales magneților pentru puicuțe.
Nu cred că ținea destul la Julia ca să-i facă rău.
Corect.
E ceva ce n-am spus poliției în '69.
În lumea mea, pe atunci...
nu spuneai multe lucruri poliției.
Erau purceluși?
Da.
Ce nu le-ai spus?
Julia și Gerard erau amestecați în ceva... clandestin.
Ca de exemplu?
Erau multe apeluri telefonice secrete...
mesaje de la cineva care se autointitula Dr L.
Și Julia mereu avea plicurile alea cu bani.
De unde știți că Gerard era amestecat?
În noaptea dinaintea dispariției lor,
plănuiau ceva.
Nu, la dracu, nu vrem să plecăm!
Locul de întâlnire nu mai e bun.
Știu.
Mâine dimineață la 7:00, alegem un loc nou.
Ea va aduce pâinea?
Da.
Ești speriată?
În niciun caz, baby. Dar tu?
Nu, la dracu, nu vrem să plecăm!
El știe?
Nu i-am spus nimic.
Julia era cea mai bună prietenă a ta și nu ai întrebat-o ce se întâmplă?
N-a vrut să-mi spună.
Și ca să fiu cinstită, mi-era frică să aflu.
Eram o fată din suburbii încercând viața din comunitate.
Dacă devenea prea dură, știam că mă puteam întoarce acasă.
Dar Julia, ea era hippie cu adevărat
și era amestecată în ceva... profund.
Criminaliștii au găsit un fir lung de păr castaniu, alături de cadavre
sub o bucată de bandă adezivă de pe plastic.
Ar putea fi al Juliei.
Luăm pauză dacă nu e al ei.
Vreo urmă de mașină dispărută?
Noroi.
Ce e cu el?
Era mânjit pe plastic și pe haine,
și are acid cafeinic și pirazin în el.
Chimicale folosite în fabricarea cafelei.
Asasinul le-a dat un ultim cappuccino?
Sau au fost înfășurați în apropiere de docurile
de lângă fabrica Bogata Coffee.
Era acolo în '69?
S-a înființat în '66.
Ești deștept, Nicky.
Ne dă un loc anume unde să dragăm după un break.
E destul ca să aducem scafandri?
O să sun la unitatea maritimă.
Am fost la Woodstock, știți?
Tu?
Jimi Hendrix. Motanul ăla știa să cânte.
A spus "motan"?
Ți-ai scos hainele și te-ai tăvălit prin noroi, șefule?
Aveam grijă de paza unuia dintre vânzători.
A cui?
A lui Porta Potti.
Acum înțeleg.
Să aruncăm o privire.
E o adevărată capsulă a timpului pentru tine.
35 de ani la motelul peștilor.
Ce ai găsit, Lil, un pește mort?
Sau un portofel.
Ar trebui să fac asta în laborator.
N-o să te pârăsc, Louie.
Vrei un suc de portocale?
Da.
Deci, Elisei, îi prezinți oamenii.
O ții departe.
Da.
Îmi pare rău pentru... comentariul ăla.
Nu mă supăr să mi se spună frumoasă.
Nu e sănătoasă sută la sută.
Doctorii o numesc... boala gândirii.
Câteodată...
Cred că e gata.
Pungă asta era în portofel.
Și pare că este etanșă.
Ca o pungă sigilată?
Corect.
Deci protejează orice e înăuntru.
Poate.
Ce este?
E o adresă.
Strada Spruce, 4912. Jane.
În vestul Philladelphiei.
"Nu dezvălui adresa decât în caz de urgență."
Aș numi urgență, o crimă dublă.
Detectivii Rush și Valens.
O căutam pe Jane.
O căutați pe Jane?
Da. E acasă?
Păi, Jane nu e o persoană.
Jane e o organizație.
Sunt dr Linden.
Dr L.
Da. Vă rog să intrați.
Erau voluntari.
Apoi dintr-o dată s-au oprit.
Pentru ce erau voluntari?
Pentru Jane.
Un serviciu de avorturi.
Clandestin.
În anii '60, avorturile erau ilegale.
Femeile totuși și le făceau.
Da. Cu umerașe.
Cu andrele.
Cu pixuri.
Scopul lui Jane era să țină oamenii departe
de procedurile astea periculoase
și să le ofere unele sigure.
Și tu le ofereai?
Da.
Până în '73 când s-a schimbat legea.
Ce e cu numele ăsta, "Jane"?
Pentru siguranță.
Totul trebuia să fie anonim.
Cum funcționa?
Femeile ar fi sunat la un număr și ar fi întrebat de Jane.
Voluntarii ar fi sunat înapoi să aranjeze o programare.
Asta făceau Julia și Gerard?
Le escortau pe paciente, aveau grijă de bani,
ei făceau totul.
Când i-ai văzut ultima oară?
Dimineața, în ziua dispariției lor.
Au adus o tânără...
Scuze pentru legătură de la ochi.
N-aș spune nimic.
Mai ales dacă nu știi unde suntem.
Nu e periculos.
O să fie în regulă.
Ce trebuie să fac?
Doctorul îți va spune ce e de făcut.
E un doctor adevărat?
Ți se va face un D și un C.
Nu știu ce-s astea.
Dilatare și chiuretaj.
E cea mai sigură cale. Dr L e foarte bun.
M-a ajutat și pe mine.
Doctore, ea e Renee.
Ce mai faci?
Vino cu mine.
Vom trece împreună prin asta.
Procedura a mers bine.
Julia și Gerard au plecat cu ea...
și asta-i tot ce știu.
N-ai reținut numele de familie al fetei?
Nu. Trebuia să-mi apăr licența medicală.
Dar Jane trebuie să fi avut datele ei în caz că ceva nu mergea bine.
Probabil.
Dar eu nu-i cunoșteam decât pe oamenii de contact.
Ai avut un nou om de contact după Julia și Gerard?
Pe Colette Ferguson.
E profesor de științe la Temple.
Am avut un număr de urgență și numele mic al fetei.
Renee.
Fără nume de familie?
Când Julia și Gerard au dispărut, am sunat-o, așa era rutina.
A spus că totul era bine.
Ai păstrat numărul?
Da.
Nu știu de ce.
Probabil că ultima legătură către Julia.
Trebuia să aflu.
Erai apropiată de Julia?
Ne-am cunoscut în circumstanțele cele mai rele.
Te simți bine?
El spune că da.
A făcut-o aici?
În bucătărie.
Ce a folosit?
O spiță de bicicletă.
A spus să o țin înăuntru douăzeci... și patru de ore...
apoi s-a întâmplat.
Trebuia să fie bun.
Ai adus cei 400 de dolari?
Am 350.
Bine, face patru sute.
N-am putut strânge mai mulți.
O să-ți aduc niște vin. Să te calmezi.
M-a pus să-l mângâi înainte.
Ar trebui să plecăm.
M-a dus acasă, a doua zi a trecut pe la mine.
Lucru care a fost norocos pentru mine pentru că am avut o infecție.
Până m-a dus la spital...
A fost rău, nu?
N-am putut face copii din cauza aia.
Cum a ajuns Julia la dr Linden?
A găsit o reclamă pentru Jane în Free Weekly.
A fost atât de mulțumită după, încât s-a dus să lucreze pentru Jane.
Și eu la fel.
Ea l-a adus pe Gerard?
Nu, el era deja voluntar. Așa s-au cunoscut.
El de ce o făcea? Cunoștea pe cineva care a avut probleme?
Aproape toată lumea avea, fiule.
Sună riscant.
Mai ales pentru Gerard.
De ce?
Era în Frontul de Eliberare a Negrilor.
Erau militanți și atacau ferm avortul.
Îl considerau un genocid pentru oamenii de culoare.
Un atac ferm ca într-o crimă?
Faptul că lucra pentru Jane era ca o declarație de război pentru unii.
Știi pe cineva cu care am putea vorbi de la FEN?
Lionel Royce era liderul filialei locale.
Unde-i acum Lionel?
Am auzit că-i în închisoare.
Acolo îi e locul dacă el e cel ce le-a făcut rău celor doi.
Vrem să-ți vorbim despre vechiul tău prieten Gerard Gary.
Un om tragic.
Potențial fără limite, alegeri neînțelepte.
Nu ți-au plăcu unele din activitățile sale.
Să ajuți fetele negre să comită un genocid?
Nu. Nu mi-a plăcut.
Dar sunt un om pașnic.
Atunci ce e cu pușca?
Vă amintiți de Gerge W. Bush aterizând pe portavion?
E vorba doar de imagine.
Jaful ăsta armat pentru care ești închis, e doar de imagine?
Luam daunele pentru sclavie.
De la un 7-11?
Uite, am avut probleme cu Gerard.
Totuși, sugerați că am ucis un frate?
Eram prea ocupați să fim spionați, mințiți, cu informatori printre noi
și înșelați de guvernul american, pentru a ne lupta unul cu celălalt.
Crezi că aveați un informator în FEN?
Știu că erau informatori.
Poate că Gerard era unul dintre ei?
E posibil.
După cum văd eu, albii ți-au luat mințile
și femeile albe ți-au luat scula.
- E o prietenă. - Nu, prietenii noștri nu sunt așa.
Ce, îmi spui cu cine mă pot vedea?
Trebuie să fim modele de urmat, frate Gerard.
Nu putem umbla cu păpușele cu ochi albaștri și păr blond.
Omule, o să devii chiar tu alb.
În caz că n-ai observat, negrii nu sunt părăsiți.
Asta-i o treabă serioasă, frate.
Ne știi secretele, omule.
Ai vorbit ceva cu fata aia?
Nu poți avea încredere în nicio fată albă.
Pentru ele nu e adevărat.
Ele doar joacă un joc.
Niciodată nu va fi adevărat pentru ele.
Va trebui să-ți curățăm locul, Gerard.
Crezi că v-am trădat?
Procedura standard.
Deci FEN credea că Gerard vorbea cu FBI-ul.
Chiar dacă era așa, noi n-am folosit niciodată glonțul împotriva unui negru.
De unde știi că a fost un glonț?
E doar o metaforă, frate.
Mulțumesc că ne întâlnim aici.
Știi, am copiii acasă.
Sigur.
Oamenii ăștia au fost buni cu mine.
Simt că parcă mi-au salvat viața.
Aveai 17 ani?
N-am venit pentru bani și nu eram isteață.
Nu aveam de gând să merg la colegiu sau așa ceva, dar voiam să scap.
Da.
Să ai o viață privată era un lucru mai mare de 3 km pătrați.
Dacă aș fi avut un copil în liceu...
Cine știa că erai gravidă?
Nimeni, săptămâni întregi.
Apoi i-am spus prietenului meu.
A simțit la fel ca tine?
Da.
Deci ne vom căsători.
Charlie, mă gândeam la un avort.
Ăsta-i ilegal.
Cum de măcar...?
Încerc să aflu.
Renee...
Am făcut cerere la Pan Am.
Pentru pregătirea de stewardese.
M-am descurcat bine la test.
Spune-le că s-a ivit ceva.
Charlie, vreau să văd lumea...
Londra și altele, știi?
Putem merge împreună.
Nu, nu putem.
Dacă avem un copil... nu vom pleca nici măcar din Fishtown.
Vorbești de parcă te-ai hotărât.
Am nevoie de bani.
Să te ia dracul, Renee.
Deci te-ai descurcat singură.
Am întrebat prin jur și în cele din urmă am găsit o fată la școală
a cărei verișoara avea un număr de la "Jane."
Cum ai plătit?
Am vândut o haină și casetofonul.
Și Charlie?
M-am gândit că era mai bine dacă nu mai aveam nicio legătură.
Dar...?
Renee...
ai spus că oamenii ăștia ți-au salvat viața.
Am crezut că i-am văzut mașina.
În acea zi?
Chiar înainte ca ei să mă ia.
N-am avut idee că s-a întâmplat ceva cu oamenii ăia.
Nu eram preocupată de asta.
Nu asta a spus Renee.
A spus că voiai să vă căsătoriți.
Asta ar trebui să spui dacă ai o iubită cu probleme.
Deci nu voiai să te căsătorești cu ea?
Nu.
Scuzați-mă.
Erai de acord cu avortul?
Nu am vrut să fiu implicat.
Atunci de ce erai la locul de întâlnire în ziua în care Renee s-a dus la procedură?
Ți-a văzut mașina, Charlie.
Uite, au trecut 35 de ani.
- Soția mea... - Nu vorbește nimeni cu soția ta.
Am urmărit-o pe Renee.
Am văzut-o întâlnindu-se cu hipioții ăia.
Și...?
Am urmărit mașina în partea de vest.
Unde-i Renee?
Liniștește-te, omule.
- Închide ușa. - E aici?
Nu, nu, asta-i o casă particulară. Nu poți da buzna aici.
O să chem poliția.
Nu, nu vrei să faci asta.
Uită-te la tine, ești doar un puști.
Câți ani ai?
Șaptesprezece.
Vrei un copil la 18 ani?
Și o soție înainte de balul de absolvire?
Uite, ce zici să iei niște aer, frate?
Am plâns pe umărul hipiotului zece minute.
Și apoi?
Nimic.
M-am dus acasă.
Unde erai cu două ore mai târziu în acea zi?
Acasă.
Cu cineva?
Da, cu mama. E moartă.
Păcat, Charlie.
Pentru că hipioții ăia au dispărut în acea zi.
Uite, n-am vrut ca Renee s-o facă.
Dar retrospectiv, a fost un lucru bun pentru mine.
Ți-ai dat seama de asta înainte sau după ce ei au murit?
Lil, Scotty, avem dosarul FBI despre Jane.
Ce, aveau un dosar?
Și ni l-au dat?
Acum e public.
Avem numele informatorilor?
Nu, au tăiat acolo, dar am obținut astea.
Da, pozele de supraveghere ale voluntarilor de la Jane.
Julia și Gerard luând și aducând femei.
Din aprilie până în iunie '69.
Asta e Renee tânără?
Ea e.
Atunci asta a fost în ziua în care au dispărut.
A mai fost cineva acolo.
Cineva care a făcut pozele astea și le-a dat agenților.
Un informator.
Lionel a avut dreptate.
Lionel credea că Gerard era informatorul.
Nu Gerard a făcut astea.
Atunci cine?
Informatorii?
Urechea din pereți?
Pare o chestie veche.
Cazul nostru e vechi.
Mereu au fost astfel de zvonuri.
Pare un joc de salon al comunității,
încercând să decidă cine era informatorul.
Ciudat.
Era un timp nebun.
Se pare că cineva o urmărea pe Julia.
Atunci, bănuiesc că nu era o nebunie.
În jocul ăsta, pe cine ai suspectat?
Nu era o suspiciune.
Intuiția?
Adam și Julia nu erau monogami.
Ne-a spus.
Și eu...
Aveai informații de primă mână despre asta?
Da.
Eram cam umblăreața pe vremea aia.
Sunt atât de fragile.
Pot să iau pozele?
Sunt grozave.
Fac o documentare despre mișcare.
Da?
Într-o zi o să scriu o carte...
să spun povestea.
Îmi place asta cu Julia.
Da.
Ai vreuna cu mine?
O să fac câteva chiar acum.
Ce zici de o fata bogată din Jersey fără chiloți ce încearcă să se ferească.
Aparatul era destul de sofisticat pentru un tip ca el.
Mi-a trecut o clipă prin cap, dar eram atât de flatată
că mă consideră ca parte a mișcării, așa că mi-am scos-o din minte.
A scos vreodată cartea aia?
Șefule, avem ceva.
Da și noi.
Adam Clarke și-a ars cardul de recrutare în '69.
Ne-a spus despre asta.
Problema e că Adam n-ar fi trebuit să aibe un card de recrutare în '69.
I-am verificat dosarul militar. Deja fusese în armată.
În Vietnam, din '66 până în '67.
Serios?
Când Adam ajunge acasă, devine și mai interesant.
A traversat limita statului conducând un "microbuz al păcii" încărcat cu iarbă.
A fost arestat pentru vânzare de droguri.
Credeam că era prea dezorganizat pentru asta.
Cazul ar fi trebuit să se lase cu închisoare pentru el.
Dar apoi, agenții federali au preluat jurisdicția.
Cazul a dispărut.
A făcut o înțelegere cu ei.
A devenit contra informator.
"Rămâi în mișcare, ține-ne la curent."
Acum pozele pe care le-a făcut cu Julia au sens.
În alb și negru, cu lentile lungi.
Adam Clarke, magnetul fetelor din anii '60, vedeta mișcării antirăzboi.
Un informator al FBI.
Asta ar fi o știre mare.
O știre mare și rea.
Și dacă află Julia?
Ai motivul crimei.
Te superi?
Deloc.
Știu de ce ești aici, Lilly.
Da?
Am fost informator al FBI în 1969.
Continuă.
Vechiul meu agent de caz. El mi-a dat pontul.
S-au pus întrebări.
- Nu ne-au dat nume. - Știu.
Și când mi-ai spus de Julia și Gerard,
am... am sperat că trecutul meu era irelevant, dar...
s-ar putea să nu fie.
Îi urmăream în ziua în care au dispărut.
3 iunie, 1969.
7:20 dimineața.
Da. Numele tipului ăstuia e Charlie Rinzler.
Știu cine e.
Asta-i... tot ce ai cu el?
Era atât de agitat încât l-am raportat agentului meu de caz.
Agenții i-au verificat permisul, m-au pus să-l urmăresc o săptămână,
dar n-a mai apărut nimic.
Deci, ai poze cu Charlie din săptămână de după dispariția Juliei și a lui Gerard?
Da, dar nu-i nimic deosebit.
Totuși, le pot vedea?
Practic, l-am urmărit în fiecare zi timp de o săptămână, spre și de la muncă.
Era zilier în construcții.
Pot să le iau pe astea?
Sunt ale tale...
dacă pot cere o favoare.
Dacă îți putem păstra secretul, o vom face.
Ai lucrat în construcții în anii '60, Charl?
Da, vreo două veri.
Îți amintești de o slujbă la clădirea Calvin
în vara lui '69?
Punând fundația?
Poate.
Pentru că se întâmplă să fie locul în care au fost aruncați Julia și Gerard.
În acea săptămână ai lucrat acolo.
E o coincidență uimitoare.
Prea uimitoare.
Nu poate fi așa.
Ăsta ești tu pe șantier, Charlie.
- Cine dracu a făcut asta? - Ai avut noroc.
Fundația s-a turnat
exact când aveai nevoie să ascunzi doi hippie morți.
Nu le-am făcut rău.
Tipul ăla a fost drăguț cu mine.
Atâta timp cât clădirea a fost în picioare te-ai gândit că ești liber.
Păcat că se dorește acum o parcare acolo.
E o coincidență.
Asta e tot.
Cred că vreau un avocat.
O informație pentru voi.
Au venit rezultatele asupra firului de păr găsit pe cadavre.
Și?
Nu este al Juliei.
Înseamnă că era altcineva la locul crimei cu păr lung castaniu.
- Charlie? - Era în organizația de tineret a lui Nixon.
Echipă era tunsă.
Ce ziceți de Adam Clarke? Părul lung.
Da, dar mulți oameni aveau părul lung pe atunci.
Și Adam a devenit curat fiind informator.
FBI n-o să confirme.
Se punea singur în dificultate.
Dacă nu cumva practică ceea ce predică.
"Oamenii câștigători confrunta faptele reale în orice situație s-ar afla."
Poate că a privit șansele,
știa că am aflat că-i informator cu sau fără confirmare.
Așa că ne-a luat-o înainte.
Făcând să iasă bine.
Și înscenându-i lui Charlie.
"Acțiunea îndrăzneață, cu elementul surpriză îți va da o mână de ajutor."
Știm că Adam l-a urmărit pe Charlie o săptămână.
A văzut unde lucra.
Putea arunca cadavrele acolo într-o noapte.
Ceea ce ducea către Charlie dacă iese ceva la lumină.
Și Adam câștiga 35 de ani de viață...
până când i se termină norocul.
Avem destul pentru a extrage o mostră ADN?
Adică, tipul ăsta n-o să cedeze.
A făcut-o deja.
Pozele alea au fost de mare ajutor, Adam.
Mă bucur.
Ești un fotograf excelent.
Compoziția, încadrarea...
Mai ales încadrarea.
Cum a mers, totuși.
Ai fost neglijent în ziua aia, Julia și Gerard te-au prins?
Nu... vă urmăresc.
Charlie nu i-a ucis.
Bună încercare, totuși.
N-am spus niciodată că el a făcut-o.
Adam Clarke... hippie adevărat sau... o persoană derutantă?
Adevărat.
Pasiunea mea era foarte adevărată.
Ți-a plăcut să ai părul lung?
Tot se răsucea explodând în jur.
Și ghici ce, Adam?
Un fir a căzut chiar în sacii de plastic cu care ți-ai înfășurat prietenii.
A rămas prins de bandă adezivă.
Un fir lung de păr castaniu ce nu aparține niciunuia dintre ei.
Credeți că eram singurul tip cu părul lung cu care ei erau în contact?
ADN-ul de pe asta o va confirma.
Fie că erai un hippie adevărat fie că nu, nu contează.
Părul tău lung te-a dat de gol în final.
De ce ai făcut-o, Adam?
Erai împotriva a ceea ce făcea "Jane"?
Am crezut că au acționat eroic.
N-am vrut ca Julia sau Gerard să pățească ceva.
Dar apoi au aflat de tine.
Destul de curând, întreaga mișcare ar fi aflat că erai informator al FBI.
FBI mă prinsese.
Nu am avut de ales.
Ce zici de asumarea responsabilității?
Nu-i asta calea câștigătorului?
Am fost lider în revoluție.
Trăiam ca și cum însemna ceva.
Mi-a plăcut viața aia.
N-am putut să renunț.
Te-ai întrebat vreodată dacă Julia și Gerard au simțit la fel?
Crezi lor le-au plăcut viețile lor?
Jules.
Gerard.
Ce faceți aici?
Ce se întâmplă, Adam?
Ne faci poze?
Mereu fac poze.
Da, la 8:00 dimineața, într-un colț părăsit?
Nu înțeleg.
Doamne.
E trist.
E informator.
Haide, Adam Clarke?
Cine ar fi mai bun?
Asta-i o nebunie, așa-i?
- Să ne urcăm în mașină. - Adam.
Fă-o, Jules.
Omul păcii și dragostei are o armă?
Nu, nu mai e acel om.
Urcați-vă în mașină.
Pornește radioul, Gerard.
Dă-l mai tare.
Nu.
Adam, te rog, nu...
Îmi pare rău.
Traducerea și adaptarea: Dorula/SubTeam